אז הם מחכים כבר בחוץ?
יערה וולך?
קח אותי עד למכס, משם אני אסתדר כבר.
בטוחה? כי אני אמור להישאר אתך בחוץ עד שפוגשים אותך.
אסתדר.
יערה.
אבא.
איך נכנסת לכאן? - איזה חבר הכניס אותי.
בשביל מה אבל? אני תמיד מסתדרת לבד.
חשבתי שאולי הפעם בכל זאת תזדקקי לעזרה.
תודה.
איך הייתה הטיסה? -סיוט.
מצאו כבר מכתב? -לא. -שום דבר? היא לא אמרה שום דבר לאף אחד?
לא עד כמה שידועלנו.
איך זה יכול להיות?
יערה.
דפנהל'ה, בואי תראי מי באה.
היי.
תרצה, אפרים, אתם זוכרים את יערה,
בת הדודה של טליה? היא עושה דוקטורט במתמטיקה.
בפרינסטון. - איזו מכה זאת בשבילך.
אתן הייתן כמו אחיות. היא לקחה אותך לכל מקום.
זה שלה.
איך מכבים את זה? -רגע.
אולי זה מישהו שעוד לא יודע.
הלו?
לא. ז. זו אימא שלה.
לא.
היא נפטרה.
די, די.
סליחה?
זה פה הנשים או הגברים?
הגברים. -אתה אולי יכול לעזור לי להגיעלנשים?
כן, בטח.
זהירות, מדרגה.
בבקשה.
ישר מולך. -תודה.
סליחה? -כן?
אתה יכול לעזור לי בעוד משהו?
כן, בוודאי.
אתה יכול להגיד לי איזה יותר מתאים לי? יש את זה,
ויש את זה.
כי זה יותר נעים על הגוף, אבל נראה לי שהשני יותר מחמיא לי.
מה אתה אומר?
תגידי, את פה עם מישהו, עם אבא או עם אימא? -לא.
תגידי, את באמת עיוורת? - תנסה אותי.
תעשה כאילו אתה נותן לי סטירה, ותראה, אני לא זזה.
נו?
מה קורה פה?
יו. לא יכולתי להתאפק. הוא היה כל-כך מבוהל.
עוד שנייה הוא העיף לי סטירה מרוב שהוא היה מבוהל.
יומיים אני לא במשרד, ומפרסמים את המאמר שלי
עם חמש טעויות הגהה. חמש, אורי, ספרתי אותן. תאמין לי.
זה לא נורא, זו רק ביבליוגרפיה.
הנה, יערה הביאה לך משהו לאכול.
היו פה המון אנשים היום. - יותר מדי.
מלא דוקטורנטים, סטודנטים.
רצו לראות את המשפחה השבורה.
בוא תאכל משהו, לפני שתתעלף לנו.
ירוק חסה. זוכר, רפא?
ירוק חסה. כן, ירוק חסה.
כן. -אתם מוכנים לשתף אותי גם כן בשיחה?
טליה. ניסתה ללמד אותי מה זה ירוק. אז היא.
הכריחה את חנה לקנות את כל הסוגים של החסות שיש,
ואת כל הסוגים של הירקות הירוקים. עשינו ערמה ענקית במטבח.
אז טעמנו כל אחד ו.
לכלביס היא נתנה גוון אחר, טעם אחר.
ולקינוח, היא שלחה אותי לקטוף דשא. אתה מבין?
אתה יכול להפוך לי תווים? - לנגן עכשיו? -בשעה כזאת?
תנגני מחר בבוקר. -נו, אבלאני צריכה להתאמן כל יום.
מחר בבוקר, מותק. -בסדר.
טוב, אני חושב שאנחנו נזוז.
להתראות, רפא. -רגע, אתה לא לוקח לנו את יערה.
תישארי אתנו, אה? - כן, בטח.
תרים.
בטוחה שאת רוצה להישאר כאן? -כן.
טוב, אז נתראה מחר. -טוב.
אלוהים, שתפסיק עם זה, רפא. שתפסיק עם זה מיד.
אני לא יכולה לסבול את זה.
את רואה?
טליה, את בטוחה? -כן.
אני סומכת עלייך.
להפסיק? -שלא תעזי.
אני מרגישה את הרוח מלמטה.
77, 87, 97. זהו.
צדקתי?
טליה.
טליה, זה הקצה? - בטח שזה הקצה.
אמרתי לך שאת יכולה לראות כל מה שאת רוצה.
שיט.
דפנה, מה את עומדת כאן? לכי תביאי לה את הכפכפים.
אל תזוזי, אני אנקה כאן.
הכפכפים שלי ליד המזוודה.
חנה, אני מצטערת. כזאת מפגרת. - זה בסדר, זה שום דבר.
את בסדר? -כן.
הכפכפים שלך פה, מולך. - דפנה, מה אתך?
מה שהיא ראתה בחדר הזה כל החיים יישאר אתה.
את יודעת שזאת הייתה טעות? -מה?
אם לא היו מבטלים את שיעור הפסנתר של דפנה,
אני הייתי מוצאת את טליה.
אני זאת שהיא רצתה להעניש. - די, חנה.
למה שתרצה להעניש אותך? - אני יודעת מה עבר לה בראש?
מה קרה לה? מה היא אמרה לך?
חשבתי שהכול היה טוב אצלה.
אם הייתי מרגישה במשהו, לא הייתי נותנת לזה לקרות.
מה אתך?
יש לך מישהו בפרינסטון? סיפור אהבה?
לא, אין לי זמן לשטויות האלה. - "שטויות".
מה אני אעשה אתך?
זה יגיע.
עם ראש כמו שלה, היא יכלה ללמוד מה שהיא רוצה.
הכול היה פתוח בפניה.
אבל היא בחרה בפסיכולוגיה.
מראש אמרתי לה שזה לא בדיוק. - איפה היא מצאה אקדח?
איך זה יכול היה לקרות? - אין לנו מושג, אין לנו מושג,
היא לא השאירה שום מכתב.
התספורת שלי בפעם האחרונה יצאה ממש גרועה.
צד שמאל לא יצא שביל.
גידי.
יופי שבאת. - מה שלומך?
יערה כאן. - היא כבר הגיעה?
היא רוצה להכיר אותך.
יערה, גידי פה.
גידי, זאת יערה שלנו. - נעים מאוד. -נעים מאוד.
שמעתי עלייך המון. -גם אני.
אני אשאיר אתכם לבד?
נשב? -כן.
אז מה, גדלתן בבית הזה ביחד? -כן.
כשאימא שלי נפטרה אז אבא שלי די הלך לאיבוד.
חיה ורפאל די אימצו אותי, בעצם.
גם טליה.
באמת. - "אז אתה החבר מ"אינטל.
מה לעשות.
בוא תראה, יש פה תמונות מאוד יפות של שתי הבנות. תסתכל.
מי זאת? -עזוב.
מה זה, זה יום ההולדת שלה? כל ה..
תמונות האלה עם השמלות הוורודות.
אה, שמלות מלמלה כאלה?
כן, זה מהבת-מצווה שלנו.
עשינו להורים שלנו את המוות, שייתנו לנו לעשות בת-מצווה משותפת.
איך למדת לנגן?
שמיעה.
ואללה.
היא סיפרה לי שהייתן הולכות הרבה לסרטים, נכון?
כן, היינו הולכות להצגות יומיות.
היא. הייתה לוחשת לי הסברים.
למרות שאת הרוב הבנתי לבד. -ולא פחדת שהיא תשנה לך את הסוף?
למה שהיא תעשה לי דבר כזה?
מה פתאום, בטח שלא.
מה זה הדם הזה, מה, נפצעת?
כן. התגלגלתי במדרגות. - התלכלכה לך השמלה.
לא התלכלכה לי השמלה. - אה, זה סתם.
יש. כתם. -אין מצב.
אבא. -מה?
אבא, אתה זוכר בבת-מצווה שלנו, כשנפלתי במדרגות?
כן. -אז אתה זוכר, אם התלכלכה לי השמלה?
איך את רוצה שאני אזכור דבר כזה?
נו, אבא, רואים אם השמלה התלכלכה או לא.
קצת. בעיקר רואים שתי ילדות יפהפיות.
טליה.
זה אבא, יערה. זה אבא.
לאן את הולכת? - להראות לטליה את השמלה.
אבל אי-אפשר להיכנס לשם עכשיו. - למה? -כי היא מתלבשת.
אז מה, היא מרשה לי להיכנס. - לא. יערה.
יערה, את בסדר?
מה קרה?
את בסדר? - קיבלת מכה חזקה?
איפה קיבלת מכה? -בברך.
זה לא נורא. -יורד לי דם?
אה. -לא.
לא. לא קרה כלום.
מזל טוב.
סלח לי שנייה.
הלו? -שלום, טליה?
מדברת חיה, מהקליניקה של ד"ר דהן.
טליה?
כן.
מה. מה אמרת? - אני מדברת עם טליה וולך?
כן. -היה לך תור ביום שלישי, ולא הגעת, ולא הודעת לנו.
אה.
אני מצטערת. -אם זה עדיין רלוונטי, התפנה משהו מחר בתשע בבוקר.
או-קיי, אני אבוא.
זה. בן גוריון, נכון? - בדיוק. מספר 27.
או-קיי, תודה.
מי זה היה?
מישהי שלא ידעה.
מוכנה?
כן, זה דם.
איך זה הרגיש כשזה יצא? - לא יודעת, זה היה מוזר.
כי זה לא כמו פיפי, זה. את באמת מרגישה את זה יוצא.
למה, איך זה נראה? זה אדום? - ברור שזה אדום, זה דם.
יש לזה ריח אדום.
אולי אני אטעם את זה? - מה, מה קרה לך?.
זה יצא לך משם. את לא הולכת לשים את זה בפה. -טיפה.
יש לזה טעם אדום.
אולי אני גם אנסה?
צודקת, יש לזה טעם אדום.
רואים עלייך, את יודעת?
שאת כבר אישה. -באמת?
כן, אבלאיך השגת אותי? זה לא פייר, אני גדולה ממך בשבועיים.
מה קרה לך? אם אני קיבלתי, את עוד שנייה מקבלת. זה בגנים.
ואת מבטיחה גם לטעום את שלי? - מבטיחה.
טליה וולך? -אני.
שבי פה.
הרופא תכף יתפנה. -תודה.
שלום, טליה.
אני מבין שבכל זאת החלטת לבוא. - אני לא טליה. אני יערה.
אני בת הדודה שלה. -שלום, יערה. במה אני יכול לעזור לך?
רציתי לדעת למה היה התור של טליה.
אני לא יכול לספר לך. יש דבר כזה חיסיון רפואי, את מבינה.
זה היה תור להפלה?
תשמעי.
זה דבר שהוא ביני לבין טליה. אם היא תרצה, היא תספר לך בעצמה.
טליה נפטרה.
מתי? -לפני כמה ימים.
ממה היא נפטרה בדיוק? - התאבדה.
אז אתה לא אומר שלא? - סליחה? -הפלה.
אתה לא אומר שזה לא.
תודה.
באיזה חודש אמרת שהיא הייתה? - אני לא אמרתי.
בשבוע השמיני.
את מוכרת לי, את לא.
היית כאן פעם? - כן, הייתי כאן.
לפני שבע שנים.
בהפלה הקודמת שלה.
אני משתתף בצערך.
שלום.
היי. -היי.
יערה, אולי תתחילי את?
ידעת שטליה הייתה בהיריון?
מה? -אז לא ידעת.
לא.
איך אתם יודעים את זה? - הייתי אצל הרופא שלה.
היה לה תור להפלה. - היא עשתה הפלה? -לא הספיקה.
זה היה לפני יומיים.
איזה. באיזה חודש היא הייתה? - שבוע שמיני.
חודש שני.
תנסה להיזכר, אולי היא אמרה לך משהו?
לא.
אני הייתי יודע.
אולי אמרה לך משהו, תנסי להיזכר את.
אולי היא לא רצתה שתדע שהיא בהיריון? -אולי היא לא סיפרה לו.
אנחנו רק רוצים לדעת מה עבר עליה.
אם אתה יודע משהו, תשתף אותנו.
תשמעו, ה.
האמת היא שכבר כמה חודשים היחסים בינינו לא. לא בדיוק.
מאז שחזרנו מהטיול, בעצם, זה.
זה כבר לא ממש עבד. - מה זאת אומרת?
אנחנו החלטנו להיפרד לפני. לפני שבועיים. -את ידעת מזה?
אני? לא, מה פתאום?
"רגע, מה זאת אומרת "החלטנו? מי החליט?
טליה. - למה לא אמרת לנו?
אני מצטער, רפאל, אני לא ידעתי איך לספר לכם את זה.
אבל אם היא הייתה בהיריון, יכולת לפחות לקחת אחריות, לא?
כלומניק.
את חושבת שאת יודעת הכול, אה?
ההיריון הזה לא ממני.
מה את עושה?
יו, הבהלת אותי. - עושה שיעורים?
כן.
את כותבת יומן?
נו, רציתי לספר לך. נשבעת לך.
את לא מאמינה לי?
סליחה, בסדר?
את צודקת.
צודקת.
אני מרשעת. אני מגעילה.
לא כדאי לך להיות חברה שלי.
עדיף לך לשנוא אותי, ולא לדבר אתי יותר אף פעם.
טליה, איך את מדברת?
טליה, את החברה הכי טובה שלי.
יומן זה דבר אישי, את לא חייבת.
טליה.
את לא חייבת לספר לי כלום. את לא חייבת לספר לי. זה דבר אישי.
רוצה שאני אקריא לך מה שכתבתי? - את לא חייבת.
לא, אני רוצה שתשמעי. באמת.
היום אני ויערה" היינו האחרונות בבריכה.
תומר המציל מרשה לנו להישאר" עד שהוא סוגר.
ויערה שאלה אותי" עוד פעם על אהוד.
האמת שכבר הרבה זמן" אני רוצה לספר לה כמה כיף אתו.
וכמה שהוא היה עדין ומתוק אתי"
בפעם הראשונה שלנו", בטיול לעין-גדי.
אבל לא רציתי לספר לה", כי אני יודעת כמה שהיא מחכה
שמישהו כבר יאהב אותה" כמו שאהוד אוהב אותי.
ואין לי בכלל ספק" ".שהיא תמצא מישהו
את בוכה?
אבל איך אני אדע מי זה יהיה? - כי אני אגיד לך.
אני תמיד אדאג לך. את לא יודעת את זה?
תמיד.
החדר נעול, יערה.
אני רק רציתי להיכנס לשנייה. - לא רצינו שאנשים ייכנסו לשם.
כן, אבל.
את יודעת, זה היה גם החדר שלי. - אני יודעת.
אני לא רוצה שאף אחד ייכנס לשם.
או-קיי. -בואי.
את יודעת, היה לנו בתחנה סדרן אחד עיוור,
הבן אדם הזה היה זוכר את כל המוניות וכל הקריאות האלה בע"פ.
כל ראשון והסביבה היה לו בראש.
אין, זה היה משהו, הבן-אדם הזה. היה מגניב אותנו.
הייתה לו גם בחורה, רואה דווקא,
ותאמיני לי, היו מסתדרים, חבל על הזמן, בלי שום בעיות.
תגידי, ומה אתך? יש חבר?
אין לי. -מה, בחורה יפה כמוך? בטוח היו.
היו, היו. -עיוורים או נורמלים?
אחד חירש, אחד גמד. זה נחשב נורמלי?
יערה. -אהוד.
נורא עצוב, לגבי טליה. אני. ממש הצטערתי לשמוע.
בואי, אני רוצה שתכירי מישהי.
מאיה. מאיה, יערה.
אוי, מתי הספקת?
בת כמה היא? -עוד יומיים, חמישה חודשים.
שיו, איזו יפה.
מה שלום המשפחה? האבא היה חולה, לא? סוכרת. -כן, הם.
די בשוק.
אתה יודע שהיא סיפרה לי על ההפלה? -איזו הפלה? מה.
טליה עשתה הפלה? - כן. בגיל 15.
מה, שכחת? -לא.
אני לא ידעתי.
מה, היא לא סיפרה לך?
אמרה לי שהיא סיפרה לך. -רגע.
מה, את חושבת שזה היה ממני? לא, זה לא היה ממני, זה בטוח.
היא לא שיקרה לי, אם זה מה שאתה רומז. -לא שיקרה.
לא יודע, סיפרה סיפורים. אבל אין מצב שזה היה ממני.
אולי אתה לא זוכר. היו לך הרבה בחורות.
דברים כאלה לא שוכחים.
אין מצב שזה היה ממני, כי לא שכבתי אתה.
די, נו, אתה לא מצפה שאני אאמין לדבר כזה.
היא.
היא סיפרה לי ש. היית הראשון שלה. -הראשון שלה?
היא לא רצתה סקס. לא אתי, בכל אופן.
אתי היא שיחקה כל מיני משחקים.
עד שבסוף זה נמאס לי.
הייתה תקופה שאני בכלל רציתי אותך, אבל.
אי-אפשר היה להתקרב אלייך בלי לעבור דרכה קודם.
חנה?
דפנה.
ששש. -למה? -אני פה. - אמרתי לה לא להיכנס לפה.
בשביל מה הילדה צריכה לראות את זה?
בשביל מה היית צריכה לראות את הזוועה הזאת עוד פעם?
לכי לישון, אני אבוא להגיד לך לילה טוב אחר כך. בסדר?
אני מצטערת, רפא.
אני מצטערת, לא התכוונתי.
יערה, אני יודע שאת מתגעגעת.
גם אנחנו מתגעגעים. נורא. אבל אם את רוצה לעזור, אז.
צריך להתחשב בחנה, בדפנהל'ה. הן פגיעות נורא.
אתה צודק.
מצטערת.
בסדר. בואי.
אבא?
לילה טוב, מאזינות יקרות.
ברוך שובכן לתכניתנו, "טלרה ויעלה",
69 אף-אם, רדיו רחובות.
והיום, יש לנו על הקו מאזינה.
אופס. היום יש לנו מאזין.
או-לה-לה.
שמו תומר המציל. תומר, אתה אתנו, אתה יכול להתחיל לדבר.
שלום, בנות. שמי תומר, ויש לי בעיה.
אני דלוק על מישהי שלא יודעת שאני קיים.
קוראים לה יערה, והיא הבחורה הכי מדליקה ברחובות.
מה לעשות כדי ללכוד את תשומת לבה? -מטומטמת.
הוא לא שם עליי. - הוא שם וחצי.
אמרת שהוא כזה חתיך ומגניב, וכולן רוצות אותו. -נו, אז מה?
נו, אז למה שהוא ישים עליי, טליה?
ועוד בייחוד ש. -די, יערה, מה זה קשור?
את יותר יפה ויותר חכמה מכל הבנות שאני מכירה.
ואת לא צריכה לחכות לטובה מאף אחד.
בגלל זה את תיגשי אליו מחר בבריכה, ותעשי את הצעד הראשון.
"לא יודעת. -מה "לא יודעת? אנחנו לא מפחדות מכלום, זוכרת?
לא מפחדות מכלום. - מכלום, מכלום, מכלום.
בורח לי פיפי.
תעשי גם בשבילי.
ותכבי את האור.
אויש, סליחה.
אבא, למה אתה עושה לי את זה?
סליחה, אני לא התכוונתי להבהיל אותך. -מעצבן.
לא שמעתי שנכנסת.
הכול בסדר? - כן. סתם.
קרה משהו? -נכנסתי לחדר של טליה. עשיתי קצת בלגן.
אבל הם ביקשו לא להיכנס. - אז הם ביקשו, אז מה?
זה היה גם החדר שלי.
זכותי להיכנס לשם, אם הם ביקשו או לא ביקשו. נקודה.
מה את שומעת? -סתם. מוזיקה.
מה זה המחברת הזאת? את רוצה שאני אקריא לך? -לא.
או-קיי.
האמת היא, אבא, אני מה זה עייפה.
רוצה לישון. -לילה טוב, יערה. - לילה טוב.
אני מאוד שמח שבאת.
לילה טוב. -לילה טוב.
התומר הזה לא מוריד ממך את העיניים. -די.
תלכי אתו, יערה. זאת ההזדמנות שלך.
מה ללכת אתו?
עכשיו? -נו, כמה אפשר לדבר על זה ולתכנן את זה?
את לא רוצה גם לעשות? -אני רוצה, אבל מה אם הוא לא ירצה?
הוא ירצה, והוא מנסה. עדיף שהפעם הראשונה שלך תהיה אתו.
נו, אל תפספסי את זה, לכי.
מה, את לא רוצה לחכות לטובה מאיזה מישהו דפוק, נכון?
פשוט תבקשי ממנו שייקח אותך לאיזה תא, ותמשכי אותו פנימה.
הוא כבר יבין.
איך אני נראית? - את מקסימה.
יהיה מעולה, אל תדאגי.
יאללה, לכי כבר.
אני מחכה לך פה.
תומר?
זה הגברים פה.
ממילא אין אף אחד.
אתה יכול ללוות אותי לתא?
איפה הבת-דודה החמודה הזאת שלך, למה היא לא עוזרת לך?
היא כן עוזרת לי.
אז איך אמרת שקוראים לך? -יערה.
יערה, נכון. שם יפה.
בואי.
חכה שנייה.
תיכנס אתי.
סליחה?
אני מפחדת להישאר לבד.
אין בעיה.
היי, גידי.
ואם זה לא הייתי אני?
זהו, שאני מריחה את הקטורת.
אפשר להיכנס?
אני מצטערת על מה שהיה אצל חנה ורפאל.
לא התכוונתי להפיל את זה עליך ככה. -אה, לא?
איך כן התכוונת להפיל את זה עליי?
אל תכעס עליי. - לא כועס עלייך, יערה.
רק עליי,
שהכנסתי את עצמי לתוך כל זה.
למה נפרדתם?
מאז שחזרנו מהודו, היא לא הסכימה לשכב אתי יותר.
אני אמרתי, או-קיי,
נעבוד על זה, נתגבר. נדליק עוד קטורת.
היא דווקא כתבה לי שהכול היה טוב ביניכם.
אז כתבה.
אני אהבתי אותה, והיא שיחקה אתי.
מה זה?
היומן שלה.
אתה מוכן להקריא לי? - דווקא אני?
אני לא רוצה מישהו מהמשפחה.
מי שקורא עכשיו" את מה שכתוב פה
הוא מציצן מגעיל עם ראש מלוכלך", ואם הוא הופך את הדף הזה,
הוא גם מניאק מטונף, שהלוואי" ".וייפול לג'ורה ויסריח כל החיים שלו
את בטוחה שלקרוא?
אני אסריח כל החיים שלי.
'תחפש. תחפש מאי 95.
הטיול השנתי לעין-גדי.
כן, יש פה.
למה יצאתי" לטיול המסריח הזה לעין-גדי?
עושים לי בחילה", הטיולים הדפוקים האלה.
בלילה אהוד ניסה" לבוא לשק השינה שלי,
ועשיתי את עצמי ישנה".
תלך מפה" יא דפוק אחד,
אתה מגעיל אותי" עם הידיים המטונפות שלך.
בסוף הוא התייאש והלך, אבל" ".אני כבר לא נרדמתי כל הלילה
זהו? -כן.
תחפש.
תחפש החופש הגדול.
חודש יולי.
כן, ה-8 ליולי.
היום בבריכה, תומר הדוחה הזה" לא הפסיק לתקוע בנו עיניים.
שלחתי אליו את יערה".
מסכן, חשב שהוא הולך לקבל אותי", ".וקיבל את הבת-דודה העיוורת
תמשיך.
לא שזה היה אכפת לו. ההפך".
עוד חוויה בשביל החבר'ה".
הלכתי אחריהם", ונכנסתי לתא שליד.
שמעתי אותו" ואת יערה המסכנה.
היא כבר התחילה לבכות".
ביקשה שייתן לה ללכת, אבל ההוא" חשב שהיא סתם עושה את עצמה.
".רק הביא לו יותר ביטחון"
תמשיך.
נשארתי שם", ולא עשיתי כלום,
רק חשבתי בלב", שתרגיש מה זה.
רצתה אהבה",
בבקשה, זאת אהבה, יערה".
מתישהו תצטרכי ללמוד את זה", עדיף שזה יהיה ממני.
אלוהים, אני כזאת מפלצת". "?איך בראת אותי כל-כך איומה
די.
לא רוצה.
תן לי את היומן.
אני מצטער, לא הייתי צריך לקרוא לך. -תביא לי את זה.
די, אני לא רוצה.
מה, את דפוקה? איך את רוצה שאני אפסיק?
די.
לא רוצה.
טליה.
טליה? -איך היה?
מה קרה?
לא היה טוב?
יערה.
בסדר. בסדר.
יופי.
תומר המציל מרשה לנו להישאר" עד שהוא סוגר.
היא חייבת להבין" כמה שהיא בן אדם גדול,
שהיא הרבה יותר חכמה וחזקה ויפה" מכל הבנות שאני מכירה.
האמת שכבר הרבה זמן" אני רוצה לספר לה כמה כיף אתו,
וכמה שהוא היה עדין" ".בטיול לעין-גדי
לא. לא קרה כלום.
טליה, זה הקצה? -אמרתי לך שאת" ".יכולה לראות כל מה שאת רוצה
אבא. -יערה? אני כאן.
אני רוצה להראות לך משהו שקיבלתי.
פרפר נדיר, מורפו-מנלאוס,
שכמעט נכחד ביערות הגשם.
בואי, תחזיקי את זה עם היד, ככה, את הקופסה.
בזהירות, עם האצבע, תיגעי בפרפר. אבל בזהירות.
כל הכנפיים שלו מכוסות מין קשקשים כאלה, קטנים,
בצורה של מנסרות שבעצם, שוברות את קרני האור.
הוא נראה צבעוני, אבל זאת רק אשליה.
מקסים.
שיט.
אח. מה עשית? -סליחה. - תיזהרי. -אח.
רגע, רגע. חכי רגע.
חכי, חכי.
שום דבר, רק שריטה. תהדקי את זה עם האצבע.
בשביל מה?
די. -בשביל מה היא עשתה את זה, אבא? בשביל מה?
זה בסדר. -מה עשיתי לה?
לא קרה כלום. -אני שונאת אותה. - ששש. זה בסדר.
אני שונאת אותה, אבא, נשבעת לך.
אני רוצה להרוג אותה. אני שונאת אותה. זונה.
אני רוצה לחזור לפרינסטון.
את תחזרי. -לא, אני רוצה לחזור לפרינסטון. היום. מחר, לא משנה.
את לא יכולה לחזור מחר, כי מחר אנחנו עולים לקבר.
זה לא מעניין אותי.
תשנה לי את הכרטיס?
".בורח לי פיפי"
תעשי גם בשבילי. ותכבי את האור.
את ישנה, מתוקה"?
כן. -התגעגעתי נורא, אז".
טוב, רק רציתי" להגיד לך לילה טוב.
די, יערה בשירותים". - ששש. מתוקה שלי.
אל תפחדי".
את יודעת" ".שאני הכי אוהב אותך בעולם
ששש. מתוקה שלי". אל תפחדי.
את יודעת" ".שאני אוהב אותך הכי בעולם
טליה?
כן.
קרה משהו? -לא.
".בטוחה? -כן, לכי לישון"
טליה, בואי הנה.
טליה.
טליה, בואי הנה. טליה.
טליה, איפה את?. טליה, מפגרת, איפה את? איפה היית?.
חשבתי שטבעת.
אם הייתי טובעת,
היית מצטערת?
תפסיקי להגיד את זה. -היית?
לא הייתי יכולה לחיות.
כואבת לי הבטן.
אני לא יכולה לזוז.
אולי תשתי קצת מים, תרגישי יותר טוב.
זה חשוב מאוד שתבואי לשם. - לא, אני לא באה.
גם ככה אני לא אראה שם כלום.
אני אשאר עם דפנה, שלא תהיה לבד.
יהיה בסדר. בואו.
אל תדאג, אנחנו נהיה בסדר.
לא מנגנים את זה ככה.
כן, אני יודעת, אני פשוט לא ניגנתי את זה מזמן.
זה יותר יפה בארבע ידיים.
כן, אבל יש לי רק שתיים.
אז מה, למה לא הלכת? - סתם, לא התחשק לי.
למה את לא הלכת? - לא התחשק לי.
תגידי, את כועסת עליה? -לא.
לא יודעת.
אני כועסת עליה.
ומתגעגעת.
את יודעת, אני.
אני לא חושבת שהיא עשתה את זה, כי היא רצתה לפגוע בנו.
נראה לי שהיה לה איזה.
איזה סוד שהיא שמרה בבטן.
היא אמרה לך משהו? - מתי היא דיברה אתי בכלל?
תגידי, ויכול להיות שהיה לה איזה ריב לאחרונה?
נגיד, עם אימא?
או. אבא?
אני צריכה. יש לי. - רגע, דפנה.
תאכל משהו, רפא, לא אכלת שום דבר.
אני חושב שאני אלך קצת לשחות, זה יעשה לי טוב. -אתה חייב.
לא שחית כל השבוע. -טוב, אני רק אראה מה קורה עם דפנה ו.
רגע, רפא, היא בדיוק נרדמה. חבל להעיר אותה.
היא לא נרדמה, אני שמעתי אותה מסתובבת.
אני ביקשתי שלא תעלה אליה כרגע. -יערה.
אבא, אני ביקשתי ממנו שלא יעלה למעלה.
למה הוא צריך לעלות למעלה? היא ישנה עכשיו.
ת. תירגעי. מה קורה לך?
די.
אני אקח אותה הביתה.
אני יודעת למה טליה התאבדה.
למה היא התאבדה?
בגללו. בגלל רפאל.
מה זאת אומרת?
הוא שכב אתה. - מה, מה, מה?
אני חושבת שהוא התחיל גם עם דפנה.
תגידי לי, מי הכניס לך את כל הזבל הזה לראש?
את בכלל שומעת מה שהפה שלך אומר?. -הוא היה נכנס אליה לחדר.
מתי? -בלילות, כשישנתי אצלה.
הוא היה מחכה שאני אצא, ואז הוא היה נכנס אליה.
יכול להיות שהוא עשה את זה גם כשהייתי שם. -תגידי לי,
מה זה, מה זה השטויות האלה? הלוא גם אני נכנסתי אליכן לחדר.
הוא הכניס אותה להיריון כשהיא הייתה בת 61.
די, אני לא רוצה לשמוע על זה. מספיק עם זה. -לא רוצה לשמוע?
אבל זה היה. זה היה מול הפנים שלך,
מול העיניים שלך, שלך ושל חנה. - אז איך זה שכל השנים האלה,
לא ראית שום דבר? - איך? כי אני עיוורת.
לאן את הולכת?
יערה, תיכנסי לאוטו.
יערה.
יערה. -סע.
יערה, תפסיקי עם השטויות האלה, ותיכנסי לאוטו. -סע, סע, תעוף מפה.
יערה, אני מצטער, תיכנסי לאוטו. - תעוף מפה, אל תעקוב אחריי.
יערה, לאן את הולכת? את תיפלי שם.
יערה.
מה את עושה פה?
אני מתנצלת על מה שהיה.
לא נורא. כולנו. קצת עצבניים בזמן האחרון.
כן. לא יודעת מה קרה לי.
תגיד, יש פה אנשים? -לא.
או-קיי,
אז אני נכנסת.
קר, אה? -כן.
עוד שנייה אני אתחמם.
אתה זוכר ש.
כשאני וטליה היינו קטנות,
אז.
אז לימדת אותנו לשחות?
מישהו היה צריך ללמד אתכן לשחות, לא? -כן.
בהתחלה לימדת אותנו לצוף, ואז החזקת אותנו,
ואז היית משחרר. אתה זוכר?
ואז שחררת. -כן.
אבל עדיין,
איך זה היה, ש. החזקת אותנו,
החזקת אותנו ככה,
כש. שמת את הידיים פה, נכון? - כן, ככה זה היה.
אבל.
איך נגעת בה?
מה? -איך נגעת, איפה נגעת בטליה? זה היה.
זה היה כאן, או שזה היה יותר נמוך? אה?
את לא נורמלית. -איפה נגעת בטליה? אני רוצה שתגיד לי,
זה בסדר. -על מה את מדברת? - אני מדברת על זה שנגעת בה.
אתה נהנית לזיין אותה? - מה אמרת? -נהנית לזיין אותה?
אתה נהנית לזיין אותה?.
אבא?
מה את רוצה?
תעזבי אותנו כבר.
יערה?
מה קרה? את בסדר?
את רטובה לגמרי. חכי, אני אביא לך משהו יבש.
תישאר אתי.
סליחה.
בואי, תיכנסי.
אני אביא לך משהו יבש ללבוש.
חשבתי שתרצה להיפטר מהדברים שלה. -ניסיתי.
לא הצלחתי.
את יודעת שאת הדבר שאני הכי אוהב בעולם?
אנחנו נדאג אחד לשני.
ולא ניתן לאף אחד שיעשה לנו דברים רעים, אה?
לילה טוב, מתוקה. - לילה טוב, אבא.
איפה היית?
הייתי אצל גידי.
אני לא מבין, את לא יכולה להרים טלפון?
אני יושב כאן לילה שלם, ואני משתגע מדאגה.
למי כבר לא טלפנתי?
סליחה.
יערה, לגבי מה שהיה אתמול. - אני מצטערת על מה שאמרתי.
אני לא יודעת, לא יודעת.
לא יודעת מה קרה לי.
טוב, אז. כדאי שנתחיל להתארגן. שלא נאחר לשדה.
הבאתי לך גם את המזוודה מחנה ורפא.
תסתדרי לבד? -כן, כן. אני אסתדר.
אבא, מה זה?
אימא ודפנה, תסלחו לי" על מה שאני הולכת לעשות לכן,
אני רוצה לקוות" שלא ידעת, אימא.
אפילו שאני שואלת את עצמי" אלף פעם איך זה יכול להיות.
אבל אם עוד לא ניחשת", תדעי שאבא אנס אותי במשך שנים.
מגיל 12". ".בחדר שלי, בבית שלנו
אבא?
טליה.
אבא?
יערה.
זה המכתב.
תדעו לכם שלמרות הסוכרת", הוא לא אדם חלש וחולה.
".הוא איש חזק ונוראי"
".מה קרה? -"הוא מפלצת
הכול בסדר?
קרה משהו?
תקריא לי.
כשחזרתי מהטיול" ניסיתי להציל אותה, את דפנהל'ה.
אני התחננתי שייקח אותי" ולא אותה,
אבל הוא לקח גם אותי וגם אותה".
אימא, אל תשנאי אותי".
דפנהל'ה היקרה שלי",
אני רוצה שיהיו לך" חיים נורמליים.
אבא אומר לך שהוא אוהב אותך" הכי בעולם,
אבל הוא לא".
הוא אמר את זה גם לי", ועכשיו אני מתה.
".טליה"
הוא עשה לך משהו? -מה? - תגידי לי את האמת.
הוא נגע בך? -לא, לא.
לא, אבא, לא. לא, הוא לא נגע בי.
לא רציתי לראות. - די, אבא, די.
די.
יערה.
חשבתי שאת כבר על המטוס.
איפה כולם?
דפנה בבית הספר, ורפא למעלה, ישן.
קרה משהו? - אני צריכה שתראי משהו.
איפה מצאת את זה? - תקראי, חנה.
מי הקריא לך את זה, יערה? -אבא.
עוד מישהו קרא את זה? - לא, רק אני ואבא.
ודפנה, כנראה.
אני לא מרגישה טוב, אני.
רוצה כוס מים.
חנה?
מה את עושה?
חנה, מה את עושה?. -את תישרפי, יערה, את תישרפי. -תעזבי את זה.
יערה, זה שלנו. -תעזבי את זה. - זה שלי.
זה מהבת שלי. -יערה. - וזה מיועד לנו ורק לנו.
די. יערה, חנה. די. די. די.
קח אותה מפה ותלכו עכשיו, אורי. - דפנה לא חוזרת לפה.
אנחנו לוקחים אותה מבית הספר, היא באה אלינו.
ואם את לא תלכי למשטרה, אנחנו נלך.
בואי, יערה.
מה הם רצו? -להגיד שלום לפני שיערה טסה.
אמרתי להם שאתה ישן.
כמה שאני אהבתי אותה.
היא אהבה אותי, נכון? -בטח.
אי-אפשר לא לאהוב אותך, רפא.
תן לי להישאר שנייה.
היי, גידי.
את רוצה להיות לבד? אני יכול לחכות לך בחניה.
לא, אני רוצה שתישאר.
איך הפרחים, יפים? -מאוד.
את לא הולכת לקפוץ פה או משהו, אה? -לא.
בטוחה שאת סומכת עליי?
לא.
מוכן?
מוכן.
שבעים ושש.
שבעים ושבע.
שבעים ושמונה.
שבעים ותשע.
זהו.
הגעתי?
נו, תגיד לי, אני חייבת לדעת. - בטוחה?
כן. נראה לי.
היא שיקרה לי.
עוד חצי צעד ואנחנו בים.
לא מאמינה לי? תנסי עם הרגל. אני מחזיק אותך.
אני מאמינה לך.
אני אוהבת אותה, אתה יודע?
"למראית עין"